Dneska je...
...15. října.
Poslední Epizoda "Budoucnost, na kterou jsi čekal"
Mami?
Nespal ta smažená vajíčka.
Já vím.
Takže...
Dobré ráno.
--Dobré ráno. --Dobré ráno, Sou-kun.
Jak ti je?
Možná bys měl dneska zůstat doma.
Oh, jsem v pořádku.
Není to tak zlé, abych musel vynechat školu.
Jseš si jistý? Jen tak tak jsi se vyhnul otřesu mozku, ne?
Ale jsem opravdu ráda, že to tak nedopadlo.
To je pravda...
Uh, ale už si z té nehody moc nepamatuju.
"Uchihama Loop"
Sou-kun?
Huh?
Co se děje?
Možná bys opravdu měl zůstat doma.
Oh, ne, jenom jsem se zamyslel.
Tak to jo...
Hele, Kaori...
Um, to...
Miluju tě, Sou-kun.
Uh, ne, to nic.
Dobré ráno!
Dobré ráno, Airi-chan.
--Ahoj. --Oh, už jste slyšeli novinky?
Novinky? A jaké?
Lidé se syndromem Uchihama se probudili.
Všichni do jednoho.
Co? Jak to že tak najednou?
Nemám ponětí.
Takže i lidi z naší školy?
Pravděpodobně.
Hlavní je, že většina z nich říkala divné věci.
Že prý viděli ducha než upadli do bezvědomí.
--Cože?! --Ducha?
Vždyť víš, stejně jako Azuma-san,
ta očitá svědkyně v tom incidentu s duchem.
A-A-Ale to byl přece jen vtip Filmového Klubu.
Možná jsou jejich vzpomínky pomíchané, jak se náhle probudili.
To může být pravda.
Ale mě hlavně zajímalo...
jestli by mezi tím nemohla být nějaká souvislost?
Odkdy se tolik zajímáš o záhady?
Co? Já se jen bavím reakcemi Kaori.
Airi-chan...
Už jsem si koupil další!
Zase? Kolik tě to stálo?
Osm.
Osm?! Ty jsi normální idiot!
Dobré ráno hoši.
--Ahoj Sou! --Čau chlape.
Jsi v pohodě? Slyšel jsem, že tě málem přejel autobus.
--Cože?! --Tak zlé to zas nebylo.
Co? Cože? Ty jsi u toho včera byl?
--Jo, byl. Ale nic vážného se mi nestalo.
--Ty jsi byla s ním? --Jo, byl. Ale nic vážného se mi nestalo.
Ne, byla jsem v klubovně.
Když jsem tam přiběhla, Sou-kun už seděl v sanitce.
Byla jsem docela vyděšená.
Být vdovou ve tvém věku, by mohlo být krutý.
Jo jó.
Sou-kun a já jsme jen přátelé z dětství, chápeš?
Cože? To vážně?
Ah, tady jsi, Sou-kun.
Hej, Sou!
Sou, zvládl sis koupit svačinu?
Jo.
Koukám, že tu jsme všichni.
Všichni! Všichni!
Všichni členové...
Co se děje, Kenny-san?
Uh...
Jsme tu... všichni, že jo?
Promiňte. Asi mi to už leze na mozek.
Jdeme jíst! Jdeme jíst!
Dneska je krásné počasí.
Pravda, mám z toho chuť si udělat piknik.
Hele, Sou...
No?
Nevedli jsme tuhle konverzaci už jednou?
Tomu se říká déjà vu.
--Co? --Co?
Déjà vu
jsou vzpomínky z jiného světa, které se možná skutečně staly.
Nebo alespoň teorie tohle říká.
Zajímalo by mě, jestli mé druhé já z toho světa,
žije odlišný život, než já tady.
Nikdy nevíš, třeba už jsi dávno vdaná.
To určitě ne.
Mám to!
Jsme zpátky.
Jak to šlo?
Prý nám půjčí stoly, židle i stojan.
Dobrá práce.
Kaori, jak jsme na tom s kostýmy?
Ještě pár drobností a budou hotové.
Co?
Co se děje?
Jsou tu čtyři kostýmy na školní festival...
Proč jsem udělala čtyři?
Nevadí, přece jenom, je nás celkem pět.
Cože?
Ne...
Uh, mně děda zakázal stát se transvestitou, takže...
Vážně?
Můžu vás na chvilku vyrušit?
Oh, Víceprezidentka.
Někdo už zase dělá problémy?
Ne.
Dneska vám jen vracím, co jste ztratili.
Něco jsme ztratili?
Tohle někdo včera našel blízko autobusové zastávky
a tak to dopravil do školy.
U zastávky?
Jo, fotka a odznak.
Chtěla jsem mít jistotu, že se k vám vrátí.
--Oh, děkujeme. --Teď mě prosím omluvte.
--Děkujeme ti. --Teď mě prosím omluvte.
Každý z nás svůj odznak má...
že jo?
--Já mám. --Jasný. --Jo. --Jo, mám.
A tuhle fotku jsme udělali na nádvoří, ne?
Jo, někdo říkal, že by bylo pěkné mít společnou fotku...
Ale kdo to vlastně řekl?
Huh? Oh...
Kdo... to byl?
Co to s váma lidi dneska je?
Chováte se od oběda divně.
Je to jako by tu někdo chyběl, ale nevíme kdo.
--Tomuhle můžeš říkat skutečný tajemný člen.
--Nech toho. --Tomuhle můžeš říkat skutečný tajemný člen.
Jako kdybychom, jen na jednu noc,
taky podlehli syndromu Uchihama.
Nezačínej s tím taky, Nagisa-san.
Kaori.
Nó...
Pamatuješ... si na včerejšek?
Děláš jako kdybych mohla zapomenout.
Ne potom, jakým způsobem jsi mě odmítl.
Oh, promiň.
No, víš... já jen, že dneska se všichni chovali divně...
Bože...
Ale je to tak lepší.
Co?
Popravdě nevím proč,
ale mám pocit, jako bych konečně našla odpověď.
Ten pocit...
Konečně můžu jít dál.
Kaori...
Ah, cítím se teď mnohem líp!
Jsem za to ráda.
Důvod proč jsi mě odmítl bylo to,
že jsi mě stále viděl jen jako kamarádku.
Jo...
Tak tohle jsem teda řekl?
Cože? Ty si to nepamatuješ?
Popravdě, vidím teď všechno zkresleně a...
Teď to odmítnutí působí naprosto bezvýznamně.
Uh, promiň.
Pokud...
...za deset, ani dvacet let
nenajdeš nikoho, koho bys miloval,
zeptám se tě znova... možná.
Dobrá.
Teď mi stačí vidět tě druhý den.
Chápu.
"Klub Astronomie"
"Planetarium Café" "Klub Astronomie"
Tak jo!
Máme hotovo!
--Woohoo! --Teď už jen vydržet do zítřka.
Tak já zajdu odnést nějaké věci nahoru.
To budu ráda.
Uf.
Auau... moje záda...
Tady je ale věcí.
To je...
Už zase...
Déjà vu...
Zase přijdu.
Airi.
To jsou data o experimentech na Yui, že?
Jseš si jistý?
Jo.
Už nejsou potřeba.
Yui nemůže zachránit Kaori v naší časové linii.
Neprožíváme jen pořád to samé znova a znova?
Možná.
Ale způsob jakým se Yui chovala, byl jiný,
než když se pokoušela zachránit Kaori poprvé.
Pochybuji, že dělá to samé dokola.
Svět se neustále mění.
Je nemožné aby existoval jen jeden závěr.
Možná tomu jen chceš věřit.
Poslyš, Sou.
Vážně si myslíš, že Yui uspěje?
To nevím.
A i kdyby jo,
jestli to ovlivní i náš svět nebo ne...
Teorie, která má světy zase spojit,
je sama o sobě nepodložená.
Takže jinak řečeno,
to, co jsme udělali, mohlo být zbytečné?
Tak nějak.
Vytvořil jsi Yui jen na základě nejisté informace?
Co pro tebe vůbec znamená?
Je pro tebe... jen jako nástroj?
Myslíš,
že Yui ví, že zmizí, když uspěje?
Pravděpodobně.
Aha.
Poslal jsi ji tam, aniž by to věděla.
Tak moc krutou věc jsi udělal.
"45. Festival Akademie Uchihama"
"Klub Astronomie"
Tak jo!
Pojďme do toho dát vše co můžeme!
Jó!
"Planetarium Café"
Jsem si jistá, že můžem změnit svou minulost i budoucnost
Věřím, že budu s tebou po znovuzrození... Znovuzrození
Zdravím vás lidičky! Promiňte, že jsem vás nechala čekat!
Karin-chan!
Stejně jako se dnešek stává minulostí, zítřejšek se blíží
Ta skutečnost je jako bodat do živého
"Judo Klub" "Přátelská utkání"
Pojďme prožít svět, který jsme ten den viděli, ještě jednou
"Promítací místnost"
Když ten den přijde, stane se skutečností Nic jiného nepotřebuji
"Zmoklá žena vs. Klub Astronomie" "Právě se promítá" "Rozvrh promítání"
Nezáleží na tom, kdo se mi směje, že na světě není šance
"Klub Herectví" "V Auditoriu" "Romio a Julieta" "Nevěra a výživné"
Osud mě přivádí zpět stále dokola Pokud tě můžu znovu spatřit
"Oznámení o rozvodu"
nezajímá mě jaká cesta to je, nikdy se nevzdám
"Uvidíme se zítra", to je "budoucnost"
"Paintball"
jistota, že tě neztratím
Protože chci snít s tebou o začátku bez konce
"Okonomiyaki" "Yakisoba nudle" "Palačinky" "Banány v čokoládě"
"Hranolky" "Yakisoba nudle"
Nepouštěj se těchto spojených rukou
Jsem si jistá, že můžem změnit svou minulost i budoucnost
"Katchan chobotnicové koule" "Chobotnicové koule" "Vynikající!! Nejlepší chobotnicové koule"
Věřím, že budu s tebou po znovuzrození
Jsem si jistá, že můžem změnit
Potom, napište sem dolů své jméno.
Čtyři hvězdy, které tvoří hlavu Andromedy a trup Pegase...
Scheat, Alpheratz, Algenib a Markab.
Spojením těchto čtyř hvězd můžete vidět Pegasův čtverec.
Daleko odsud...
na jižní obloze, září hvězda Fomalhaut.
Fomalhaut se také občas nazývá "Osamělá hvězda podzimu",
je to hvězda první velikosti a nejjasnější hvězda v souhvězdí Jižní ryby.
Název pochází z arabské fráze
--a znamená "Ústa Jižní ryby".
--Co? --a znamená "Ústa Jižní ryby".
Co se to děje?
"Rybaření"
Akce konající se na školním pozemku
"Palačinky" "Banány v čokoládě" "Jablka"
budou ukončeny v pět hodin.
Poté se bude konat závěrečná párty,
doufáme tedy, že všichni dorazíte.
Skvělá práce lidi!
Dobrá práce!
Ale to nám ty sladkosti zmizeli rychle, co?
Nakonec jsme museli zavírat už v půl třetí.
A navíc ta věc s Kaori-san.
Prosím napište sem dolů své jméno.
"Planetarium Café"
"Výkonný člen rady"
Oh, tady je.
Vidím Kaori Sasaki-san.
Rozumím. Zdvořile ji sem doprovoďte.
Rozumím.
S dovolením. Jsem výkonný člen rady školního festivalu.
Omlouvám se za nepříjemnosti, ale potřebuju, abyste šla se mnou.
--Co?! --Co?!
--Co? Co? Co? Co?! --Cože?! Počkejte! K-Kam to jdete?!
Letošní Miss Uchihama Akademie se stává...
--...Kaori Sasaki-san!
--Cože? --...Kaori Sasaki-san!
"22. Soutěž Akademie Uchihama"
Díky tomu, vzrostlo postavení Klubu Astronomie
o další stupeň výš, co myslíš, Přesedkyně?
Jo, jsme zase o krok blíž tomu, stát se nejsilnějším klubem!
Hele, to nedává smysl.
Tohle je Klub Astronomie.
Nikdo se o planetárium nezajímá.
Ano?
Oh, um...
--Prosím, omluvte mě.
--Oh, děvče, tohle nám nedělej! --Prosím, omluvte mě.
Ty jsi Karin Fukasawa-san, že?
Byl to dokonalý koncert!
Když už jsi za námi přišla,
pojď si dát alespoň čaj.
No, dobře.
Tady to je.
Tohle je čaj udělaný samotnou Miss Uchihama?!
To je nevýslovná pocta!
Nejsi náhodou skutečná popová hvězda?
No?
Kvůli něčemu jsi za námi přišla, mám pravdu?
Ono, no, jó.
Oh, neříkej, že by ses chtěla přidat do klubu?
--Cože? --Víc nás podpořit?! Vyprodat vše jenom díky tobě?!
To je úžasné, Předsedkyně!
A zase o krok blíže tomu být nejsilnější!
--Uh, uh, uh, um... Uh, um...
--Jóóóó! --Uh, uh, uh, um... Uh, um...
--Nezatahujte ji do toho. --Uh, uh, uh, um... Uh, um...
--Kruci. --Kruci.
Přišla jsi sem kvůli něčemu jinému, že?
Uh, jo, pravda... pravda.
Um...
Původně jsem nevěděla, jestli je dobré o tom mluvit.
O mé kamarádce...
Alespoň myslím, že byla moje kamarádka...
Sama tomu popravdě nerozumím, ale...
Před čtyřmi dny...
Myslím, že to bylo patnáctého.
--Vážně, je to strašně vtipný, nemyslíš?
--Dobré ráno! --Vážně, je to strašně vtipný, nemyslíš?
--Oh, Dobré ráno Karin. --Dobré ráno.
Uf.
Oh, ještě tady není.
Vždycky tu bývá dřív.
Kdo?
No, ta přeložená studentka...
Ta dívka přece...
Která?
Uh, no...
Karin, asi jsi z toho všeho trochu přetažená.
Huh?
Jo, vypadá to tak.
To byl jediný den, kdy se mi něco takové stalo...
Z části je to proto, že jsem měla hodně práce,
ale málem jsem zapomněla, že se to vůbec stalo.
Tak, spoléháme na tebe, Fukasawa-san.
Jasně!
Bože, já jsem tak nervózní!
Karin, představ si je jako brambory.
Brambory?
Při pohledu na brambory nejsi nervózní, ne?
Tam! Tam! I tam! Všude brambory!
Co to?
"Akademie Uchihama" "Školní festival"
Hele, jestli budeš chtít...
--Karin, už je čas.
--Huh? --Karin, už je čas.
Není tady...
V tu chvíli jsem si tím byla jistá.
Že existuje.
Ale teď už zase nevím.
Nikdo si ji nepamatuje, ani nic nenasvědčuje tomu, že by existovala.
Ale měla jsem pocit, že bych vám to měla říct.
Proč nám?
Nevím kdy, ale říkala, že je ráda,
že se připojila ke Klubu Astronomie.
Žádám studenty, kteří již uklidili svá pracoviště,
aby neprodleně opustili budovu školy.
Přeplněné koše budou vyhozeny zítra.
No, já už musím jít domů.
Nechám zbytek na vás.
"Prosím vypněte vodu, když nepoužíváte boiler."
--Ahoj. --Zítra. --Dobrá, díky za pomoc.
--Děkujeme ti za pomoc. --Dobrá, díky za pomoc.
To né. Já zapomněla.
Musím se stavit ještě za Studentskou radou.
Ou a já musím jít pomoct mým spolužákům rozebírat stánky.
Promiň Sou.
V pohodě.
Postarám se tu o to.
Já pak půjdu už rovnou domů.
Dobrá, chápu.
Sou-kun.
Jdu se podívat, jak je na tom naše třída.
Jak chceš.
Počkám na tebe u východu.
Důvod, proč jsem stvořil Yui, byl zachránit Kaori.
Ale to neznamená, že je to ten jediný důvod.
Co tím myslíš?
Aby se světy zase spojily,
ovlivňují oba nějakým způsobem "spojitele".
Aha.
Protože je mozek jako Turingův stroj...
Lidská psychika může být narušena,
ale musí se zase spojit.
Tím pádem, když Yui uspěje a Kaori nebude mít nehodu...
Jo.
Možná to bude trvat déle.
Ale nakonec,
jsem si jistý, že vytvořím Yui.
Proč?
No protože...
...abych ji znovu viděl, samozřejmě.
Sou...
Nagisa-senpai!
Jak je na tom Kaori?!
Kaori-san čeká uvnitř.
"Kaori Sasaki"
Airi-san.
Dopřej jim teď trochu soukromí.
Kaori...
Sou-kun...
Kaori.
Mám pocit, jako kdyby se mi něco zdálo.
Zdálo?
A o čem?
Šli jsem spolu ze školy,
nevím o čem přesně jsme mluvili,
ale na konci jsem řekla...
Co jsi řekla?
Řekla jsem, "Uvidíme se zítra, že?".
Znovu jsme spolu, Sou-kun.
Byla jsi pryč takovou dobu, blbko!
Myslíš to vážně?
Ano.
"Volba povolání"
Aha.
No tak jo. Ukaž co dokážeš.
Samozřejmě udělám vše, abych ti pomohl.
Ano pane.
"Klub Astronomie"
Večer za soumraku, na cestě domů
procházíme se bok po boku
Oranžově zbarvené nebe
zahalí město
Miluju tě
Našla jsem odvahu, říct ti o svých citech
Jaká bude tvá odpověď?
Chtěla bych věci změnit k lepšímu, ale nejde to
Místo hledání ztraceného času
jsem tu dobu strávila s tebou
"Uvidíme se zítra, že?"
Jistě...
Chybíš mi
Možná někdy v budoucnosti
se zase setkáme